Tesáky s kapkou krve, černé rozcuchané vlasy, objevuje se jen ve tmě, pleť má bílou jako stěna a srdce chladné jako led. Kdo to je? Na smrt jsem se připravoval, už když mi bylo čtrnáct. V tu dobu jsem se vyrovnal s mamky smrtí a smrt bral jako odměnu, kterou dostanu, až splním svůj úkol tady na zemi. Jsem mile překvapen, že jsem to zvládnul za devatenáct let. Můžu se setkat s matkou a vše bude jako dřív, zjistím odpověď na záhadu, co je po smrti. Ze šuplíku jsem vytáhl prášky na depresi. Vím, že je to svinstvo, ale nic jiného mi nezbyde. Zhnusil se mi život, zhnusil jsem se sobě... Monstrum z nás nedělá vzhled, ale naše činy.